Min kjære sønn Travis.
Som du kan se, –
– har jeg lært meg å lese og skrive siden sist jeg så deg.
Når var det?
Vel, uansett, –
– lenge siden.
Du var jo aldri så god til å lese og skrive som du var til å skyte.
Så det er vel en stakkars sjel, en pen dame eller et barn –
– som leser dette for deg.
Med tiden lurer en mor på hvordan det går med de to guttene hennes.
Er de gift, pløyer de egen jord?
Eller driver de ennå og gambler og stjeler hester?
Det nærmer seg jul.
En tid med bjelleklang over skog og hei –
– og familier som samles.
Og det er på tide du får skatten faren din sikret seg i gullgruvene.
"Så jeg vil at du –
– skal få tak i Moses, broren din, –
– som forresten ikke har snakket med meg –
– siden jeg slapp løs de hestene han hadde stjålet.
Og jeg vil at dere begge skal komme hjem.
Klem fra mamma."
Du er ikke noe flink til å lese, gutt.
Ta med deg de pengene til skolefrøken og få deg noen timer.
Ikke ypp mot Travis, karer. Han er Vestens raskeste skytter.
Unnskyld meg, mine herrer.
Behold vekslepengene.
–En fjær. –En slikkepinn.
–Real handel. –Sikker?
Ærlig indianer.
–Hei, Travis! –Er du her ennå? Du skulle på skolen.
–Gjør du ennå som mora di sier? –Ja, det vil jeg alltid gjøre.
ETTERSØKT: BLACKJACK
Slipp meg fri. Mor og far overlever ikke uten meg.
Blåser jeg i, søtnos!
Hei, denne veien!
Du bør ha en god grunn til å gå i veien for meg. Jeg er Blackjack.
Jeg ble ranet. Han tok hesten min.
–Hvem? –Han var kjapp.
–Og rå. –Hvordan så han ut?
Vanskelig å si. Han var kjapp med skyteren.
–Han sa han var den beste. –Ingen er bedre enn meg.
Han her het Dakota og han dro den veien.
–Hvor? –Her!
–Takk skal du ha. –Ta hesten hans og dra hjem.
–Hva skjedde? –Ikke stort.
Det er sikkert varmen, du fikk solstikk.
Jeg er den beste!
–Ja da... –I hele USA!
–I hele... –Ja da, i hullet!
Sammen med Dakota, Mortimer, Kansas Kid og hele bunten.
Vær stille, dette er alvorlige saker!
Sam Stone er kjent skyldig i bankran, kidnapping, ordensforstyrrelse, –
– hestetjueri og manglende innbetaling av skatt.
Ta ham der det svir mest, dommer.
Ta av ham hatten, Harvey.
"Og Herren sa: Jeg er oppstandelsen.
Den som tror på meg, skal leve videre, selv om han er død."
–Tror du, Sam Stone... –Hold kjeft!
Husj, fillebikkje! Du avbryter presten!
Vis litt respekt for en døende mann. Slipp!
Klar...
Du får meg til å miste siktet, din lille kjøter!
–Fort, Stone! –Du er arrestert!
Beklager.
–Hvem er du? –Eneste vennen din, visst.
Jeg får deg løs, så drar vi hver vår vei.
4000 dollar.
Stone kan ikke være verdt så mye.
Du må ha gått glipp av oppstyret i byen i morges.
En skurk satte ham fri og ga meg denne blåveisen.
–Å, beklager. –Jeg ville ikke kødde med Stone.
Jeg ser etter en dusørjeger som heter Moses.
–Vet dere hvor jeg finner ham? –Nei.
–Hvor fikk dere denne fra? –Vi vet ikke.
Og har du ikke andre ærend, så stikk!
–Han er minst... –Han som er så svær som en bjørn?
–Han, ja. –Vi kjenner ham ikke, Joey!
Sheriff, det er jo han som bor i det skuret på Dusty Peak.
–Jeg vant. –Ja. Takk, Joey.
–Hvem spør? –Jeg er broren hans.
Han blir nok glad for å se deg.
Det var som..! Fem av de verste forbryterne som fins.
De stakk av fra meg!
Du vil vel ha belønningen.
200 for hver, ganget med fem... Det blir 600 dollar.
Ikke prøv på noe hokuspokus!
Fem mann og 200 dollar for hver, det blir 750!
750...
Broren din spurte etter deg.
–Hvem? –Spør visesheriffen. Jeg var ikke her
–Jo, du... –Fortell ham det, Joey!
Det var en fyr her som sa han var broren din. Jeg sa at du ikke...
Moses, slipp Joey. Du har aldri fortalt at du har en bror.
Det har jeg ikke.
Og kommer han tilbake, så skyt ham!
–Dere fortalte ikke hvor jeg bodde? –Nei...
Unnskyld, jeg holdt på å ta den med meg.
Og jeg som vant!
Far!
–Hvordan går det, far? –Hopp oppå, Junior og Jessica.
–Hvor mange har du slått i hodet? –Hvor lenge blir du hjemme?
Hvor mange måtte til lege? Far, se på ponnien min.
–Er det sånn du gjør det? –Mer eller mindre.
Se nå, far.
Dæggern!
Du spytter og slår! Hva skal ungene våre vokse opp til?
–Dusørjegere. –Hva med hestetjuver, pappa?
Det skal visst være forbudt.
–Jeg går ovenpå. –Jeg også.
Hvem har spist bønnene mine?
–De er nesten ferdige. –Jeg er sulten nå.
–Herren sier tålmodighet er en dyd. –Derfor sulter alle i Bibelen.
–Moses Junior er full av luft igjen. –Ikke noe å bry seg om.
Doktoren ga meg medisin, men han vil ikke ta den.
Moses...
–Ja? –Er det sant at du er full av luft?
–Skulle du drikke alt det? –Husk, bare en spiseskje.
–Høres bedre ut alt. –Tok du de kjeltringene?
Se her.
–Dette er knapt nok til jul. –Sam Stone?
Hvem ga deg det?
Jeg fikk det i byen. 4000 dollar i dusør på ham.
De kan vi bruke til mye: Vi trenger skolepenger –
– til Jessica og Zachariah, som vil til Boston på college.
Elizabeth og Sarah vil lære kunst...
–Mary Lou vil studere fotografi. –Hæ?
Jesse og Mark skal i barnehagen og Junior trenger ekstra pass.
De trenger bare å lære å ri og å skyte.
Moses, det er 4000 dollar. Det er jobben din!
–Sam Stone er ikke jobben min. –Hvorfor ikke?
–Fordi jeg sier det! –Fordi han skal være så kjapp?
–Hva vet vel du? –Jeg vet det du vet:
–Én mann er raskere enn alle andre. –Broren din. Onkel Travis!
Han har tatt repern! Travis, onkelen deres, er død!
Men hadde han vært i live, kunne dere vært partnere.
Partnere? Aldri!
Vel, hadde han vært i live... Men han er død.
–Hvordan døde han, far? –Vil dere ha detaljene nå?
–Hvordan døde han? –Ja, hvordan døde onkel Travis?
Blodtørstige unger.
La meg se...
En dag tok flaksen til Travis slutt.
Han forelsket seg i ei jente som var lovet bort til en som het Ringo.
Så Travis og denne Ringo bestemte seg for å duellere.
Ved soloppgang står unge Travis opp –
– og begynner å gå ned storgata.
Plutselig oppdager han at han har glemt skyteren sin.
Og så?
Travis brydde seg ikke om det, han gikk rett mot fienden sin.
Med det idiotiske fliret sitt.
Men Ringo var ingen tosk. Han grep tak rundt halsen hans –
– og begynte å kvele ham. Kvele ham, strupe ham...
Og til slutt var ikke stakkars, unge Travis mer.
–Er ikke bønnene mine ferdige ennå? –Janie, de bønnene var deilige.
Godt å se deg, storebror.
Det er det ikke.
–Unger, hils på onkel Travis. –Hei, onkel Travis.
–Raskeste skyteren i Vesten. –Han er vekket til live.
–Mer bønner, Travis? –Ja takk.
Her. Hvem har satt igjen to bønner?
Mor sier det er en synd å sette igjen mat på tallerkenen.
Han kom rett før deg. Vi ville overraske deg.
–Det virket visst! –Når drar han?
Du kan ikke si sånt til broren din. Han som tok med dette til deg.
Far, skal du og onkel Travis fange den skurken sammen?
Siden Travis så mirakuløst har livnet til igjen, må du holde ord.
Far holder alltid ord, mor.
Ta litt til, Travis.
Moses, spis opp, du har mast om mat den siste halvtimen.
Dere to har nok mye å snakke om.
Drikker de bønnene?
Det ser sånn ut.
Mor, onkel Travis vil snakke med oss.
Hør her. Det blir en lang reise.
Som sjefskartleser må du sørge for å få alle dit til jul.
Vi skal alle hjem til bestemor, for aller første gang.
For en velsignelse.
Vet Moses om dette?
Han blir aldri med til mor etter at hun anmeldte ham for hestetjuveri.
–Hvordan vil du få ham dit da? –Hvem vet..?
Følger han etter Sam Stone, ordner jeg resten.
Snipp, snapp – god jul!
–Godt å være sammen igjen. –Vi er ikke sammen igjen.
En gammel venn sa til meg at det bare er én ting som betyr noe:
Fred og fordragelighet, slik jeg hadde det før du kom tilbake.
Men jeg tipset deg om Sam Stone og jeg tenkte at...
Ikke tenk, bare hør etter.
Kun én av oss skal bestemme her, og det er jeg.
Alle disse kjedelige småbyene her –
– kommer ikke til å forandre seg, de forblir som de er.
Og så snart vi har tatt Stone, kommer du deg langt vekk fra meg.
–Ja da, storebror. –Slutt å kalle meg storebror!
–Ja vel, bare bror. –Bare stor!
–Jobber dere to sammen? –Niks.
Jepp.
Vet du noe om hvor han er?
–Nei. –Typisk.
Ingen vet hvor han er. Han dukker opp der du minst venter det.
Se!
Hvis tårnet slår dronningen, er det sjakkmatt.
–Kom, vi har ikke tid til sjakk nå. –Tårnet!
–Og du som vant, sheriff. –Vet det!
Du burde fått skodd hesten din før vi dro.
Han er straks ferdig. Jeg kan vente her mens du henter provianten.
Du henter provianten mens jeg venter her.
–Du bestemmer. –Sånn skal det låte.
Krambua er den veien.
Visst er den det.
Sånn skal det gjøres. Da han begynte, kom han ikke forbi her.
Hei der.
Damer, –
– klar – ferdig...
Det var tjuvstart! Kom tilbake, damer!
Onde svartvakt, hva har du å si til ditt forsvar?
Bittet ditt er uten kraft, beist.
Pass deg. Er du gal?
Eller går du i drømme?
Det er en femtommers stokk.
Din djevel!
Gå vekk!
–Tilbake til skjenselen! –Hold tåta!
Slipp meg inn, jeg må ta meg av dyra mine.
Men du må se på høna mi.
–Hva feiler det den? –Den legger firkantede egg.
Dumme Mr. Dodge!
–Skal ikke du og jeg gifte oss? –Gå vekk fra døra mi.
Vi har ikke gitt noe til dyrefondet hennes, Dodge. Hva med denne?
Hei der.
Hei, her borte.
La oss gi den fyren en lærepenge.
Ja da, det er en femtommers stokk.
Fräulein...
Danke schön.
Snu deg!
Har du et problem?
Du har. Vi har 30 kuler og du har seks.
Det liker jeg. Dere vil ha skyting.
–Hvordan ble han så smart? –Jeg vil ikke utnytte dere.
Det er urettferdig. La oss heller hive våpnene og ta en nevekamp.
Vi har ikke tid, har vi vel?
Nei, kona har en kalkun i ovnen.
Kalkun i ovnen, ja. Broren min venter på meg òg. Klare?
Bra.
Hva skjer? Jeg hørte et skudd.
Du hørte fem skudd.
Siden dere går med på å slippe våpnene, kan vi ta nevenkampen.
–Sikker på at du vil dette? –Kunne du hente broren min?
–Hvor er han, jeg kjenner ham ikke. –Hos smeden. Han svære, sure.
Må leveren din bli til vann!
Må det vokse ugras på dine forfedres graver!
Må det blåse hull i føttene på deg når du nyser!
Ikke bli kjepphøy, min venn. Nå skal du få – her og nå!
Mister...
–Broren din er i slagsmål. –Klart, det.
Kom her med veddemålene deres.
For en positur. Får jeg ta bilde av deg?
Broren din kommer til skade!
Russel Pyle, kunstner fra Boston. Perfekt omslag til boka mi:
"Skurker og lovløse i Det ville vesten."
Takk.
Kontrasten mellom denne dua og din...
Vel, det er perfekt.
Kan vi gå? Det er vel ikke noe igjen av ham.
Hæ?
Ja? Ja vel.
–Føler du deg bedre nå? –Ja...
Det er bra!
Gjør noe.
Er du klar nå, spøkefugl?
–Bra! –Bare...
–Bare hva? –Stikk!
Nei.
I bakken med ham!
–Du skulle bare hente proviant. –Æresord, jeg var på vei...
Rører du deg, skjærer jeg over strupen på henne!
Oppfør deg som et mannfolk!
–For mye oppstyr i disse byene. –Er dere to virkelig brødre?
Jepp.
Kan du hjelpe meg med ham? Han ble skutt i foten av en jeger.
Å ja, den...
–Ingen brekker kniven min ustraffet! –Du er sterk.
Ekstra sterk!
Hvorfor brukte du så lang tid?
Jeg måtte hjelpe henne med en bjørn. Bridget og Melie ba oss på te.
–Blir det mat der? –Ja da, jeg håper da det.
Bare én.
Teen din, Mr. Moses.
Te. Ja visst, ja.
–Schatzi, slutt med det der. –Schatzi betyr elskling.
Du kaller ham "elskling"?
Han heter Sha Sioux, tilhører en indianervenn av meg.
Schatzi, vi drikker te! Han hater de små trebjørnene.
Bestemor ga oss dem da vi dro til den nye verden.
–Så vi skulle huske hjemlandet. –Bodde bjørner med folk der i..?
På landsbygda er det bjørn. Men vi kommer fra Berlin, en storby.
Jeg studerte medisin da far sendte bud på oss.
Men innen vi kom hit, døde far av tyfus.
Han etterlot oss dette huset.
Og en såret puma som jeg forelsket meg totalt i.
Hun forelsker seg stadig vekk i dyr.
Jeg ser det.
Se, Schatzi fant honningen!
–Vi trenger en ny dyreklinikk. –Vi har 395 dollar.
Mer. 400, med pengene vi fikk inn i dag.
–Dere bør sette pengene i banken. –Nei.
Våkn opp, syvsover.
De er mye tryggere her.
Wilhelmina er en hunnslange. God natt, søta.
–De er gode. Hvem har lagd dem? –Takk for teen.
Og takk for kjeksen. Nå går vi.
–Kjapp deg, Travis! –Jeg må gå.
Vi ses.
Te, kaker... Pø!
–Heller en tallerken bønner. –Vet du hva jeg tenkte..?
Ikke ta meg med i tankene dine.
Mutter ville være stolt av ungene dine. Ti barnebarn!
Ti? Er det ikke åtte?
Martha, Ezekiel, Jessica, –
– Zachariah, Elizabeth, Sarah, –
– Mary Lou, Mary Jane, Jess og Moses Junior.
Ti.
–Er du sikker? –Ja.
Moses, hvordan traff du Janie?
–Det er en lang historie. –Du har tid.
Jeg fikk øye på henne og fridde og hun sa ja.
Se.
Ser du lyset der ute?
Et leirbål. Noen andre varmer bønner.
Et leirbål. Det kan være Stone!
Visesheriffen sa at han dukker opp der du minst venter det.
–Ja, rett der borte, beleilig nok. –Bør vi ikke ta en titt?
Dusørjakt er ikke så lett. Du må spore byttet, sette opp en felle.
Så, om ikke han har drept deg først, tar du ham.
Jeg har nå likevel på følelsen at vi bør sjekke det.
Nei, jeg har noen varme følelser på gang her.
Hyggelig at du er på frifot, sjef.
Fant du ut hvem som reddet livet ditt?
Hva med Crossroad bank, sjef?
Hva er det, sjef?
Klokka 12 i morgen låner ikke den banken ut penger mer.
Jeg hadde rett, det er Stone.
Og han skal rane Crossroads bank klokka 12 i morgen.
Må vi aldri se vår egen mor igjen hvis det ikke er Stone.
Du har vært lærenem.
Stol på instinktene når du ikke vet hva du skal gjøre.
Instinktene mine forteller meg at jeg bør legge en felle for Stone i banken
Kun jeg legger feller. Du er her for å hjelpe til.
Greit nok, du bestemmer.
Klokka er snart 12.
Det er alltid 60 sekunder. Det slår aldri feil.
Hva rører du om?
Det tar 60 sekunder fra de braser inn i banken til de stikker igjen.
Etter 30 sekunder tar de pengene. Da går vi inn.
Så sier du: "Opp med hendene!" Vi trenger bare telle fra én til 30.
Her kommer de.
Stance, bli med meg. Dere andre venter på baksida.
Kom an.
–Hvem skal telle til 30? –Jeg skal gjøre det, det er lett.
Vent og se.
–Klar? –Ja.
Opp med hendene!
Ett – to – tre!
–Jeg trodde jeg ikke kunne telle. –Kanskje de talte feil.
–Klapp igjen! –Greit, du bestemmer!
Opp med dem!
60 sekunder, liksom!
Opp med dem! Slipp våpnene!
Snu dere, brødre!
–Du begår en feil, sheriff. –Det gjør han ikke.
Jeg hadde Stone rett i siktet. De stoppet meg. De er i gjengen hans.
Bestemor sa alltid at det ikke er store forskjellen på en dusørjeger –
– og en lovløs.
Jeg visste dere to var kjeltringer. Dere er arrestert!
De er i fengsel, jeg vet det!
Jeg vet alltid når guttene mine er i fengsel.
Jeg håper de klarer seg...
Kan jeg få en annen celle? Han snorker.
Ja da. Dette er ikke noe hotell, men vi prøver å føye gjestene våre.
Joey er pikkolo, han gir deg frokost på senga.
–Får jeg tips? –Du ville vel ikke ta imot?
60 sekunder.
Vi tar Stone på 60 sekunder.
Så får vi dusøren og drar hjem.
Hør etter.
Det er langt til bestemor.
Så ikke noe mas om vi snart er framme.
Ingen tissepauser før jeg sier det. Det er jeg som bestemmer her.
–Klapp igjen, Moses! –Da drar vi, unger!
En sånn som deg ville blitt sperret inne på gærnehus østpå –
– og blitt lagt i tvangstrøye og tvangsfôret med eplesaus.
Hadde ikke du vært her, ville jeg fått det jeg har ønsket meg.
Ja da, fred og fordragelighet. Se på deg selv, du er så rastløs.
Alltid forbanna på hele verden.
Du raser rundt i hele Vesten på jakt etter fred, når du har den inni her.
Jeg er bare forbanna på deg.
Stå opp, alle sammen. På tide å våkne.
Kom igjen nå.
Vi skal ikke ha latsabber her.
God morgen. På tide å gi seg i vei!
Hvor er dronningen min?
Penger til kausjon for dem.
–Det er ikke nok. –Du sa 40 dollar.
For hver! Ja, for hver av de desperadoene.
Jeg mister en hel dag om jeg må skaffe 40 dollar til.
Så bare kausjoner ut én.
Velg selv. Åpne det buret du vil.
Kjapp deg, dette er ingen skobutikk.
Samme om du velger meg eller Moses, for den ene av oss kommer tilbake –
– og henter den andre like fort som du teller til fire... eller tre.
Jeg kom ikke bare for å kausjonere, jeg trenger en stor tjeneste.
–Hvor stor? –Stor!
Du gjør tjenesten, og så kommer du tilbake og henter meg.
–Ta det med ro. –Hold kjeft!
–Vi ses, sheriff. –Ikke hvis jeg kan slippe.
Han er søt, hva?
–Sheriff! –Joey, hvor sto dronningen min?
Den sto her... nei, her...
–Hva er det? –En ordre fra dommeren.
Fangene er beviselig med i Stones gjeng, så de skal henges i morgen.
–Stone tok Schatzi. –Hva?
Stone tok bjørnen. Han forlanger alle våre penger for å levere ham tilbake.
Jeg trenger nok Moses til dette.
–Hvorfor kom du ikke før? –Slike ting tar tid.
–Jeg river ut gitteret. –Skal jeg krype ut vinduet?
Du vekker hele byen! Veggen raser ut, det burde holde for deg.
Gjør deg klar. Jeg teller til tre, så er du ute.
Ett – to – tre!
Kanskje du talte feil igjen.
Finn på en annen plan, fort! De skal henge meg i morgen.
Henge deg?
Hvorfor sa du ikke det? Det er mye lettere.
Henginger, der har jeg en spesialitet som aldri svikter.
–Ikke vær redd, kjære bror. –Ikke kjære bror meg!
Når du har fått meg ut herfra, skal jeg brekke deg i to –
– som en valnøtt, nei, som en peanøtt, som en...
Jeg mener, da går du din vei og jeg går min!
Travis!
–Hva er planen? –Jeg skyter av tauet.
Han skal skyte av tauet...
Husker du meg? Jeg vet det passer litt dårlig, –
– men kunne du se mot kameraet når hengeløkka strammer seg?
Et passende baksideomslag til boka mi, der du alt er på forsiden.
Hvis du ser inn i linsen, eller inn i lesernes øyne, om du vil, –
– så kan jeg fange det siste øyeblikk av ditt miserable, unyttige liv.
–Noen siste ønsker? –Ja.
Hold hatten min litt.
Ja visst.
–Sånn, Ralph? –Ja. Smil nå.
La oss be. Herre, lær meg å gjøre som du vil.
Og løft meg over dem som reiser seg mot meg.
Døm meg, Herre, og skill meg ut fra det ugudelige menneskemylder.
Frels meg fra de urettferdige og svikefulle mennesker.
Du er min styrke. Send ut ditt lys og din sannhet.
La dem føre meg til dine hellige høyder og dine tabernakler.
Jeg overgir meg til deg, Herre, av hele mitt hjerte.
Se i nåde til meg, hør min bønn.
Lån øre til ordene fra dette fortapte får.
Frels meg, og hent meg til ditt fredens rike.
–Bøy deg ned. –Det er flott, Harvey!
Hei.
Jeg burde skyte deg, og ikke tauet.
Klar...
Husj, din skabbete kjøter!
Du er en sterk mann, Moses.
Den stokken ville drept en bøffel, men du fikk bare noen skrammer.
Hvor er Travis?
Mr. Moses, dette er løsepengene, alle sparepengene til dyreklinikken.
Jeg har en strålende idé. Hvor er Travis?
Han sover på låven. Han er emosjonelt utladet etter å ha sett deg bli hengt
Au da!
Hei.
Vet du hva? Jeg drømte at du tok Stone.
Mens du har drømt, har jeg lagt planer.
–For et sammentreff. –Jeg har en perfekt felle til Stone.
–Han er vrien. –Ny leksee til deg!
–Få høre. –Overraskelse!
–Hvordan skal jeg overraskes? –Ikke du. Fienden skal overraskes!
Hvordan?
–Hvem der? –Det er en kalkungribb.
Jeg stoler ikke på dem. Ulver er bedre.
Jeg er lutter øre.
Vi legger en skyter i veska sammen med pengene.
Jeg, Bridget og du foretar utvekslingen.
Jeg sier til Stone: "Jeg vil se bjørnen først."
Han vil smile og si: "Vis meg pengene først."
Da ser jeg på deg og nikker.
–Hva gjør jeg, da? –Du nikker tilbake.
–Er det alt? –Nei, ikke ennå.
Du tar veska fra Bridget og går bort til Stone.
–Er du sprø? –Du åpner veska, viser ham pengene.
–Da ser han skyteren! –Og da overrasker du ham.
Da får du vise at du virkelig er så kjapp som du sier.
Jeg skal ta skyteren og dytte den opp i fleisen på ham.
Den var fars.
–Kan hende planen ikke lykkes. –Den sjansen tar jeg.
Sikker?
Ja.
–Hvordan var den leksa, nå igjen? –Overrask fienden.
For en overraskelse. Jeg trodde du kom alene, Miss.
Enda en overraskelse. Ladd er den også.
Den kulen var vel ment for meg. Da er det igjen –
– én til deg.
Og fire til deg!
Hiv grizzlybjørnen og dama på vogna.
Så tar vi oss av disse to.
Fire kuler til meg og bare én til sjarmøren her, –
– som sitter her som et slakt. Håper jeg får se dem skyte deg først.
Hvorfor sitter han der oppe? Hva venter han på?
–Har du det travelt? –Jeg nekter å tro det!
I løpet av en eneste dag –
– ser jeg nå døden i øynene for andre gang!
Hengingen var ikke nok, jeg... Hvor skal du hen?
Jeg prøver å overtale Stone til å sette oss fri.
–Jeg vil bare ta en prat med ham. –Ok. Men han er ikke særlig pratsom.
Hei.
Jeg... Pang... Du...
Husker du meg? Pang... Du...
Se på ham, det har rabla for ham.
Jeg var maskert.
Vi skilte lag – husker du?
Spinn hakke gal!
–Ja, det er meg. –Var det du som reddet livet mitt?
Gud hjelpe oss.
–Vi ses. –Skyteren din?
Igjen takk.
–Når skal vi dø? –Han har utsatt det inntil videre.
Hvorfor det?
Folk er ikke alltid så ille som du tror.
Jeg fortalte ham at du er en harmløs familiemann.
At du har en mor som ikke har sett deg på årevis. Og kone.
–Og 12 sultne unger å forsørge. –12 sultne unger? Er det ikke 10?
Du har aldri kunnet telle.
Skal vi bare glemme Stone og de 4000 dollarene?
–Har du et bedre forslag? –Ja, vi graver.
Du graver.
Det holder.
Hold an! Du blir der til jeg sier: "Da ses vi."
–Ja, "da ses vi". –Jeg begynner å bli trøtt.
–Det sa du nettopp: "Da ses vi." –Senere, ikke nå, tosken!
Når da?
Når Stone kommer forbi her, og det gjør han før eller siden.
–Men vil han ikke se deg? –Jo, det er poenget.
Jeg spiller ut dusørjeger– knepet mitt, men med en vri.
Når han ser etter, og ikke finner deg bak denne steinen, –
– vil han gå bort hit, –
– dum som ei ku.
Og da er det jeg sier: "Da ses vi."
Og jeg hopper ut og overrasker dem bakfra.
Jaggu har du tenkt, bror.
–Under busken. –Lurt.
Hei der!
Stopp!
Jeg skal ta dem, sjef!
–Bra dere kom. –Få høre, og det bør være bra.
Som du ser, Stone, så er jeg ubevæpnet.
Jeg ble ranet av en galning.
–Han dro den veien. –Ikke tro på det, sjef.
Det er sant!
Eldgammelt duserjegerknep. Broren ligger bak steinen der.
Du tar feil, jeg kvittet meg med ham.
Se etter.
Og skyt for å drepe!
Kom an.
Det er ingen her.
Alt klart, sjef!
Bare en påminnelse.
Hva glemte jeg?
"Da ses vi!"
–Hva var det? –Hesten min som fiser igjen.
"Da ses vi!"
Kan jeg ikke drepe ham mens han sover, han vil ikke merke noe!
Hold an der, Stone!
Bare en påminnelse!
Ser ut som Fru Fortuna endelig smiler til meg.
Navnet mitt er renvasket, jeg kommer hjem med penger –
– og kan endelig dra på fisketur.
Uten at du bringer uhell over meg. Det er livet!
Moses, mor bor jo ikke så langt herfra.
–Vi ser på skatten far etterlot oss. –Glem den skatten.
Hold kjeft!
–Alle pengene til Bridget er her. –Alt far fikk ut av gruva, var kull.
–Og det vet du. –Jeg vil nå likevel undersøke det.
Jeg reddet deg og du reddet oss, nå redder jeg deg igjen, Stone.
–Hvorfor gjør du dette? –Så du ennå står i gjeld til meg.
Ikke regn med det.
Moses!
Sett fri den bomsen, Travis, vi skal hjem.
Ser du ikke at det er meg, treskalle? Det er Travis, broren din!
Ikke bare sitt der! Skjær meg løs, Moses!
Dæven, Fru Fortuna smiler til meg ennå.
Sola skinner, du er svinebundet... For en herlig dag!
Skjær meg løs, din lort! Jeg er ditt eget kjøtt og blod!
–Du er ansvarlig hvis jeg dør her! –God jul til deg også.
Din synder! Mor venter oss til jul og du skal være der!
–Kom tilbake! –Behold hatten på.
Det blir hett ved middagstider!
Ja, den veien.
Kom an, småtuppene mine.
Hvor er Junior?
Moses, la oss dra. Mor sa vi ikke skulle somle.
–Kan du holde på en hemmelighet? –Kors på halsen.
Far fortalte meg en gang at når han ser på en hest, –
– så tenker han på Gud. –Da tenker han jo alltid på Gud...
Far er ingen pyse. Han mener bare at kun Gud –
– kan skape noe så vakkert.
–Kom an, Junior! –La oss kappløpe!
Jeg slo deg!
Unnskyld meg.
Husker du meg? Synd at du overlevde den hengingen. Synd for boka mi.
Som kunstner må jeg fange virkelighetens øyeblikk.
Fang heller dette!
Takk for skyssen. Hyggelig å snakke med deg, høvding.
Hvordan kan du la en mann dø i ørkenen, fastbundet, uten vann?
Selv ikke en lovløs ville gjøre det, og du er broren min.
Ikke minn meg på det.
Vi trenger sykevogna vår. Vi må sette fuglen fri.
–Så sett den fri. –Ikke her, vi må opp i fjellene.
Nei.
Sett den fri her, så kan vi bruke den som blink!
–Ingen skyter før den er over taket! –Vi har ikke tid til dumskapen deres.
Da skyter vi den der den sitter.
–Se! –Godt forsøk, jenter.
–Får jeg skyte først, sjef? –Best dere snur dere.
Vingeskyt den, så vi alle får prøvd oss.
Jeg advarte dere.
Vi har prøvd å samle et oppbud, men ikke sheriffen engang vil møte Stone.
–Hvordan kom du deg unna? –Jeg lurte Stone.
–Og så tok du ham? –Jeg tok ham!
Og så lurte Stone ham. Og angående det...
Hvordan kom du deg løs?
Vi fikk tilbake klinikkpengene deres.
Takk og pris! Vil dere komme på te senere?
–Nei, jeg er allergisk mot kjeks. –Ikke jeg.
Telegram til Mr. Travis.
–Hvordan vet du at han er Travis? –Fordi du er Moses.
–Hvordan vet du det? –Dere er brødre.
–Hvem sa vi er brødre? –Det står her.
Klapp igjen og les det!
"Leveres til min kjære, kjekke sønn Travis, –
– som reiser med storebror Moses, som slår dødsens hardt."
–Det er deg, sant? –Jepp!
"Kjære Travis, skatten venter på dere."
Hun er gal.
"Dere er de to konger som følger stjernen. Mor."
Hør på henne, jeg sa jo at det rablet for henne.
–Moses, vi bør besøke henne. –Nå er du like sprø som henne!
Dere er sprø, hele bunten.
Jeg går bort til saloonen.
Jeg går til saloonen, du fôrer hestene.
Stå opp, alle sammen!
–Det er morgen, Junior. –Jeg åpner ikke øynene.
Hvis jeg har dem lukket, kan jeg ennå se den hesten.
Så det er det du gjør. Jeg trodde du bare var lat.
Ser du ikke far for deg hvis han får den hesten til jul?
–Jo, han er jo så glad i hester. –Kan jeg dra tilbake og hente den?
Vi er ikke langt unna, jeg kan hente den og møte dere hos bestemor.
Og hvordan skal du betale for den?
Dette er bestemors brev til Travis.
Vis dem den delen der det står:
"På tide jeg gir dere skatten faren deres fikk ut av gullgruvene."
Si du betaler dem etter jul. Ro deg ned, ikke sikkert det går.
Takk, mor.
Vi fikk ikke skuddtrening i går. Smådyr er vanskeligere å treffe.
Det er artigere med større dyr.
Vi har ikke tid til å være blinker, mora vår venter på oss.
Kanskje når vi kommer tilbake. Sant, Moses?
Mora deres venter på dem. Så søtt, da!
Ser ut som hun blir skuffet.
Du, stinkdyr, ingen får si til meg at mora mi blir skuffet.
Særlig ikke når jeg tror at hun faktisk vil bli skuffet.
Men det har ikke du noe med å si. Det er forbeholdt meg.
Skjønner du, stinkdyr?
–Skjønner du, spurte jeg?! –Jeg skjønner!
–Hva..? –Sett deg.
Tredje lekse.
–Vi venter. –Venter på hva da?
–På at Stone gjør neste trekk. –Ja da, klart det.
Dette kan holde, gutt. Men jeg må spørre sjefen først.
Familiegjenforening? Hyggelig.
Jeg skal gjøre faren din glad.
–Du kan betale etter jul. –Takk.
–Du har vel en lang reise foran deg. –Nei, bestemor bor to dager nordover.
Midt i El Valle... Grande.
Hjelp meg med hesten din, gutt.
Kanskje de brødrene ikke tullet angående den skatten likevel.
Jeg rir bort og undersøker hva slags skatt gamla har.
Vent på meg i leiren.
Visste du at sjefen din er Sam Stone?
Han skal til bestemor og ta skatten. Jeg må advare faren min!
Du skal ingen steder, gutt!
–Moses... –Hold kjeft!
Gyng i vei. Vi må følge sporene hans, ikke skyggen.
–Den sorten må tas med overraskelse. –Overraskelse!
Reis dere, langsomt.
Slipp våpnene.
Nei, ikke hodet mitt!
Han har nettopp fjernet stingene.
Ikke bekymre deg for noen ting.
Dæggern!
–Moses... –Hva er det nå?
–Jeg bare... –La være, legg deg til å sove.
Det nærmer seg jul.
La oss glemme Stone en stund og avlegge mor et besøk.
Har det rabla helt for deg nå?
Stone må framfor en dommer og si at vi ikke er med i gjengen hans.
–Vi er erklært lovløse. –Jeg bare sjekket...
Det kan være far.
Eller det kan være Stone.
Jeg får se nærmere etter i morgen. Vi får sove her, gamle gutt.
–Er kaffen ferdig? –Du sov som en død.
–Jeg hørte ingen hane gale. –Jeg spiste den.
Far...
Moses, se.
Junior?! Hva har hendt?!
–Hva gjør han her ute?! –Vet ikke, det ser ut som...
–Hva feiler det ham? –Det er et slangebitt.
Klapperslange. Vi må få ham vekk herfra, og det fort!
Kjemp imot, ikke gi opp, gutt!
Junior er blitt bitt av en klapperslange!
Kom her med ham.
Motgiften vi har brukt på revene virker kanskje på ham også.
–Hvor er den? –Hent den på låven.
Rolig, Moses.
Vi må vente og se om den virker.
–Virker ikke motgifter alltid? –Det er lenge siden han ble bitt.
Onkel Travis er den kjappeste.
Men du er den sterkeste, far.
Han snakket.
Gutten snakket!
–Hva sa han? –At onkel Travis er kjappest og jeg..
Moses, Bridget!
Han er utenfor fare.
Takk.
Klart han er utenfor fare. Han er sønnen min.
Store gutten min!
Ja, faren opp av dage.
Hva pokker gjorde du der ute, Junior?!
Rolig, Moses, han gjorde bare det jeg ba ham om.
–Er du skyld i at han var der ute? –Vel, planen var –
– at Junior og hele familien skulle møtes hos mor.
Du og dine slangesløve planer!
Flytt kadaveret ditt ut av livet mitt før jeg kveler deg!
Hvis du står i ro, skal jeg banke livsgnisten ut av deg!
Far, slutt! Hør på meg!
Stone er på vei til mor for å få tak i skatten!
Jeg var der ute for å finne deg og advare deg.
Det er min feil at han fikk vite om den.
Det er min feil.
Onkel Travis, far, dere må ta ham før han gjør bestemor noe!
Jeg har jo ikke truffet henne ennå.
Din lille skunk, du klarer å sno deg unna alt.
Junior, du blir her til jeg kommer og henter deg, –
– Janie og alle de andre hjem.
Skunk!
Ikke vær redd.
–Han er ingen skurk, egentlig. –Og du?
Er du en skurk?
Vel, jeg...
Rolig! Hesten er litt anspent. Faktisk, så er jeg...
Ser ut som mor er hjemme, Moses. Det er fyr i ovnen.
–Og hesten til Stone står utenfor. –Hvorfor skyter han ikke på oss?
–Han kunne plukke oss ned her. –Kanskje han sover?
Han skyter ikke fordi han har bundet mor og venter på at vi går i fella!
Med ett skudd får han mors skatt og blir kvitt deg. Hva gjør vi nå?
Når to partnere jakter på et fordømt svin som gjemmer seg bak et gissel:
–Gjør det motsatte av hva han venter. –Hva da?
De to partnerne går fram til døra.
Den store partneren slår den inn, den sleipe, raske skunken skyter.
Ja, han venter nok ikke at vi er så dumme.
Kom igjen.
–Vent litt. –Fortsett å gå.
Hva om Stone skjuler seg bak mor med skyteren klar, og sikter på meg?
–Det kan jeg ikke slå. –Det er der jeg kommer inn.
Etter at han har skutt på deg, bykser jeg fram –
– og gjør kål på ham! –Men vil ikke jeg være død da?
Det er ditt problem. Du rotet meg opp i denne suppa.
God jul, gutter!
Moses.
Pell deg inn hit!
Lukk døra og gå bort til bordet.
Travis! Jeg visste du kom når jeg ba deg om det. Sett deg.
Travis, kjære deg, sett deg ved siden av broren din.
Moses, sett deg!
Jeg vil se dere sammen, for én gangs skyld. Bli hvor dere er!
Far! Onkel Travis!
–Se på presangen min, far! –Den er fin, vennen. Takk.
Sett dere, alle sammen.
La far få spise.
Og Travis.
Ja, vi spiser før julestemningen tar matlysten fra meg.
La oss be for maten først.
–Hvem kan det være? –Kom inn!
Den er til deg.
–En hest, til meg? –Far, du fortalte meg –
– at når du ser en flott hest, så tenker du på Gud, så jeg...
I kveld er det julaften, så da tenker du på ham, som alle oss andre.
Kom hit.
Takk, Moses.
Nå spiser vi.
–Vi må be først. –Igjen, mor?
–Fader vår... –Hvor er din presang, onkel Travis?
Kom inn!
Sett dere ved siden av Travis.
La oss nå be.
Fader vår...
Takk. Amen.
Besøk! Det er julaften for ham også.
Her.
Jeg skal arrestere dem, men blir det noe bråk, så skyt dem!
Hva skjedde?
La det gå!
Hei.
Den har vært i familien i årevis, men sønnene mine ville du skulle ha den.
Kan jeg åpne den?
Da de var unger, kastet de brikkene på hverandre, så det er velbrukt.
De er nydelige!
–Til oss? –Jepp.
–Hvor kan vi spille? –Fire ess.
Der borte.
–Takk. –Ingen årsak.
La oss ta dem.
Hold an... Takk.
Slåsskamp!
Å ja? Ta den – og den!
–Og den! –Hold an!
Sånn!
Jeg slår tårnet ditt.
Maisvelling, gutter?!
Hold den!
Freser det?
Hold kjeft!
Hvor skal du?
Din skitne...
Se hvem som er her!
–Moses, det er julaften! –Gledelig jul!
–God jul... –I like måte.
Det skulle vært hvitt.
–Hei, Junior. –Her, din geitebukk!
Din lille fjott, jeg skal banke dagslyset ut av deg!
Gjør du det igjen, så..! Kom tilbake hit!
–Ikke skytevåpen! –Jeg skal slå deg i hodet med den!
–Din usle, skitne..! –Skitne hva da?
Jeg har ham.
–Unnskyld, jeg ble revet med... –Jeg skal rive deg!
–Kjempegod kake. –Ja, spis.
Vår tur, unger. Kom igjen!
–Kan du bruke denne, onkel? –Det er stolen din.
Flott!
Takk!
For å gjøre det, må du kunne heve deg.
Heve deg!
–Slå en nærmere meg neste gang. –Hold kjeft!
Jeg vant og du tapte...
–Jeg vant... –Det gjorde du ikke.
Hold an litt.
Vi kan ha en duell her.
Vent!
Takk.
Ta den og den og...
Jeg skal ta deg!
–Hvor skal jeg legge det? –Her borte, midt i...
Der!
Vi må ta disse karene og...
Ja, ta dem!
Slanger, dere sniker dere alltid innpå bakfra!
Det er jul, Moses. Vis litt nestekjærlighet.
Ja vel.
Han...
Ja da...
Unnskyld meg.
Noe stakk meg, frue. En bie!
Kanskje en skorpion. Jeg tror ikke jeg kan sitte...
Skam deg!
–Jeg vant! –Tapte.
–Tapte! –Vant!
Vi må omringe huset!
–Unnskyld. –Ja, unnskylder så mye.
Hvordan havnet den kumøkka her inne i huset?
I min ungdom gikk ungene og la seg på julaften.
Men kanskje jeg bør ta et bad før jeg legger meg.
–Moses, jeg er rett bak deg! –Ikke nå lenger!
Går det an å få litt fred og ro her!
Ta ham, Travis!
Du husker hva jeg lærte deg?
Takket være deg, mor!
Travis, du må gjøre det slik som mora di.
Kom igjen nå!
–Kan du gi meg..? –Spør mora di!
Nei...
Travis... Jeg er desperat. Våpen!
–Ikke våpen, mor. –Det er ikke skytejern.
Han er din – ta ham!
Det er gutten sin!
Moses, det er lille julaften!
–Opp med nevene! –Si det til ham, ikke meg!
–Nei, litt juling før julaften! –Du har rett!
–Han landet på huska. –Kanskje vi kan hive ham!
Onkel Travis!
Opp her med ham!
–Hva er dette for noe? –Send kompisen din til himmels!
Det gikk, kom med en til!
La det gå!
Vent, du er ikke der ennå.
Jeg er nesten der!
La det gå!
Et lite spark bak...
–Vi ses. –Takk.
Hvor skal vi?
–Se på dette, far. –Sett finere juletre, far?
Moses, faren din sa at en dag ville denne komme til nytte.
Hva med skatten?
Den raker ikke meg, men jeg kan godt spørre henne.
Er det greit, Moses?
De to sønnene dine og jeg lurer på skatten du nevnte i brevet ditt.
Ja, skatten, mor.
Ja visst, ja, skatten.
Se dere om.
Det er som det står i Bibelen:
Skatten deres er der hjertet er.
Og jeg tror hjertet deres er her, i fred.
Det var vel ikke derfor dere kom?
Bra.
Hvor skal du, mor?
Til Denver. Jeg har alltid villet se en storby.
Den skal ha en lys framtid.
Dere guttene kan jo besøke meg, skal vi si neste jul?
Travis.
Moses.
Norske tekster: P. S. Mannes